Sadržaj
Planinarenje, alpinizam i kampovanje
![](https://www.intersport.rs/blog/wp-content/uploads/sites/3/2019/05/imgonline-com-ua-resize-BSJwoaTytx.jpg)
Fotografija LunaNala
Razmišljala sam o tome šta sam sve prešla. Kojim stazama sam hodala. Koliko različitih tla sam osetila pod patikama. Bezbroj.
Hodala sam po asfaltu, travi, mahovini, vulkanskim stenama, običnim stenama, kamenju, rekama, kanjonima, ledu, pesku, mestu gde počinje vodopad, mestu gde se završava vodopad, mestu gde trče konji, obalom na kojoj su me pozdravljale foke… svuda.
McKinley KANSAS AQB W
McKinley je ponovo bio uz mene i to svojim Kansas AQB W planinarskim cipelama, koje karakteriše odbijanje vode. Gornji deo je napravljen od kvalitetne mreže, a Aquabase membrana je zadužena za odbijanje vode.
Ali ono što je meni svakako značilo je pre svega sistem za lako vezivanje, jer nemate predstave koliko puta sam morala da ih izuvam da bih izbacila pesak, kamenje, biljke… Ali za ove različite podloge o kojima sam pričala, bio mi je potreban đon koji dobro prijanja na njih. To sam i dobila ovim modelom.
Dva dana pred sam kraj puta, obišli smo predivni Rauðfeldsgjá Gorge kanjon. Ovo je bilo jedno potpuno novo iskustvo, iz razloga što smo mogli da uđemo u sam kanjon, iako nije bio sasvim prohodan. Oko mene su se nalazile beksrajno visoke litice, kojima je falilo jako malo, da se na vrhu spoje. Tako da je postojala jedna tanka linija svetlosti uz pomoć koje smo mogli da otkrivamo čari ovog čuda prirode.Voda je tekla pomalo ljutito, udarajući u stene oko sebe. Put je bio pod vodom tako da smo morali da se horizontalno krećemo, odupirujući se nogama o drugu ivicu. Bilo je jako zanimljivo, ali ne mogu da kažem da nije bilo strašno.
Nisam mogla da verujem svojim očima gde se nalazim i kakav pogled imam, zato što sam ušla u najdublji deo tih stena. Naravno, nisam uspela baš uvek da se dočekam na steni, tako da sam par puta i zagazila u vodu. Međutim, zahvaljujući ovim vodootpornim ciprelama, zaista nisam osetila ni kap. Ova fotografija baš to govori. Prošle su za deset dana onoliko koliko nijednim drugim nisam u mnogo dužem periodu, a ostale su praktično netaknute.
Fotografija LunaNala
NEODOLJIVO MESTO, KOJE OSTAVLJA BEZ DAHA
Fotografija LunaNala
Međutim, ono što najviše od svega želim da vam ispričam jeste prelepa legenda po kojoj je ovo mesto dobilo ime. Bárður Snæfellsás je bio polu-čovek, a polu- trol koji je živeo sa svojim ćerkama u Hellnaru tokom devetog veka.
Njegov brat Porkell je živeo sa svojom dvojicom sinova. Jednog dana su se braća i sestre igrali pored obale i u toj igri je Rauðfeldur gurnuo Bárðurovustariju ćerku Helgu na santu leda i poslao je u okean.
Veruje se da je ona plutala čak do Grenlanda, da je ostala nepovređena. Ali njen otac je bio toliko ljut, da je jednog od njene braće gurnuo sa litice, a drugog baš u ovaj kanjon, po kom on i nosi naziv. Nakon ovog incidenta, Bárður je ušao u jedan od glečera i više nikada nije viđen.
Istraživanje kanjona je veoma popularno sada, ali treba imati na umu da što se dalje zađe, on postaje uži i neprohodniji.
U samom kanjonu sam bila okružena impresivnim liticama sa tim bistrim pogledom neba o kom sam pričala. Ali nažalost nisam bila te sreće da vidim i samog Rauðfeldura s obzirom da se veruje da je on i dan danas tu i da posmatra ovu oblast.